Uskomme teidän odottavan häntä.
- Miksi te niin uskotte? - Avaimenne takia.
Ehkä pudotin sen maitomiehelle.
Avain on maitomiehelle.
Fräulein, jos pidätte tuota hauskana, erehdytte pahasti.
Emme siedä minkäänlaista nenäkkyyttä.
- Kertokaa tosiasiat. - Niin.
- Oletteko te amerikkalainen nainen? - Me puhumme nyt.
Mikä sen miehen nimi on?
- Johnny. - Entä sukunimi?
Te ette käytä huulipunaa.
Omituinen kampaus... tai kampauksen puute.
Tiedättekö te, ketä puhuttelette?
Amerikkalaista naista. Täytyy myöntää, että olen hieman pettynyt.
Meillä on väärä käsitys tyylikkäistä amerikkalaisista naisista.
- Se lienee Hollywoodin syytä. - Tuo on jo hävytöntä.
Minun pitää mennä. Saksalaisille on ulkonaliikkumiskielto.
Niin on.
Fräulein von Schlütow, lisäsimme valtionvelkaa
350 miljardilla sodan voittamiseksi.
Se olisi rahanhukkaa, jos emme samalla poistaisi kaltaisianne henkilöitä.
Ehkäpä jos kulmakarvojen kaarta hieman muutettaisiin.
Gute Nacht, kapteeni... mikä nimenne olikaan.
Röyhkeää. Uskomattoman röyhkeää.
Muistakaamme, mitä he ovat kokeneet.
Pommitukset ovat saaneet mielet järkkymään.
- Näytän kauhealta ilman meikkiä. - Ette näytä.
Laukut saivat painaa vain 27 kiloa. Turhuudet pois.
Älkää kysykö naiselta ulkonäöstänne. Kysykää sellaista mieheltä.
- Kysykää pois. - Tiedän, miltä näytän.
Näytätte hurmaavalta, täydellisen hurmaavalta...
...virkistävällä tavalla.
- Oletteko kohtelias? - Hajuvedestä viis.
Pidän enemmän iowalaisen maissin hajusta sadekuuron jälkeen.
Tänä vuonna satoi vähän, mikä sopi maissille.
Se on mukava kuulla.
- Palataan häneen. - Onko pakko?
Hän tuntee olonsa turvatuksi, kun on noin röyhkeä.
Tai hän huijaa.
Häntä suojelevan miehen täytyy olla tärkeä.
Kenraali tai eversti.
Ainakin eversti.
Mikä sen everstin koko nimi on?
- Kenen? - Eversti Plummerin.
- Rufus J. Plummer. - Entä se J?
J tarkoittaa Johnia.
Olisiko se hän?
Ei voisi olla. Hän on naimisissa ja on opiskellut West Pointissa.
Olen kuullut sellaisista miehistä.
- Vannon, ettei se ole Plummer. - Hänellä oli tietty ilme.
Saisimmepa naisen tiedot käsiimme. Kuka kertoi niiden siirrosta?
- Vänrikki Cook vastaa arkistosta. - Ehkä hän suojelee everstiä.
- Kysyn aamulla. - Ei. Menemme sinne heti.
- Minne? - Arkistoon.
Keskellä yötäkö? Emmekö tarvitse luvan?
Tarvittiinko maihinnousuun lupa? Mennään.
Schlütow.
S...
SCH - ST. Ne ovat täällä.
Tässä eivät ole kaikki tiedot.
- Varmistetaan. - Selvä.
Avatkaa se.
Schlage, Schlangenberg, Schlagenspitz, Schlitz...
Jotkut eivät päässeet Milwaukeen asti.
Schliemann, Schlüssel, Schlütow...
- Siinä. - Schlütoweja.
Anton, Emil, Fritz, Gottfried, Waldemar...
Ei Erikaa.
Minähän sanoin. Ne ovat Nürnbergissä.
Vien teidät yöpaikkaanne.
Erika von Schlütow.
- Niin? - Se löytyy vonin kohdalta.
Ei.
Kuten O'Brien. Sitähän etsittäisiin O: N kohdalta, ei B:n.
- Tarkistetaan siis O. - Ei vaan V.
- V kuten vainooja. - Mitä sanoitte?
Säälin ihmistä, jota te ajatte takaa.
Säälittekö miestä, joka seurustelee natsin kanssa?
Von Resnicek, von Reudesheim...
Ehkä tapauksella on lieventäviä asianhaaroja.
Odotan univormua kantavan miehen...
Ai niin. Odotatte hänen olevan kuin lähettiläs.
Hyvän tahdon kauppias. Haluatte hänen seisovan raunioilla,
entisessä kadunkulmassa,
erilaisten vapauksien kera
ja lippua ja perusoikeuksia heilutellen.
Ei se niin toimi.
Miettikää hetken ajan, miten hän eksyi kaidalta tieltä.
- Minäpä kerron. Ei moraalisia jarruja. - Niin, liian kova vauhti.
Vauhti ei ikinä riittänyt taistelussa.
"Menkää sillanpääasemiin, miinojen ohi, Reinin yli. Vipinää kinttuihin."
Nopeammin, 160 kilometriä tunnissa, palavien kaupunkien ohi.
Sitten sota loppuu.
Odotatte hänen pysähtyvän niille sijoilleen.
Kaikki eivät pysty siihen.
Joku voi liukastella, pyörähtää ympäri, osua seinään tai puuhun
ja naarmuttaa niitä jaloja ihanteita, jotka otettiin kotoa mukaan.
Sellaiset naarmut pitää heti korjata.
- Jos unohtaa olevansa amerikkalainen... - Se mies on myös ihminen.
Mitä te sellaisesta tiedätte?
Von Schlegel, von Schlittenheim...
Yksinäisyys täyttää hänen saappaansa ja on tehdä hänet hulluksi.
Sitten korkokengät ilmestyvät näkyviin.
Pitääkö hänen esittää kysymyksiä, kysyä puoluekantaa ja muita tietoja?
Haluan miehen varmistavan, ettei hän toimi turmiollisesti.
Oletteko pätevä päättämään sellaisesta? Millaista elämänne on?
Komiteoita ja kokouksia,
budjetteja ja määrärahoja.
Miten te huvittelette? Mitä teette, kun liikututte?
Kun liikutun... Silloin minä itken, kapteeni.
Itkin kerran erään miehen takia niin,
että silmäni olivat huuhtoutua päästä.
En usko.
Olin yksi viidestä tärkeän alakomitean jäsenestä.
Eräs heistä oli Etelän demokraatti.
Hänen vakaumuksensa oli täysin erilainen kuin omani.
Inhosin hänen aatteitaan ja poliittisia mielipiteitään,
mutta rakastin häntä mielettömästi.
Rakastin hänen äänensä pehmeyttä.
Hänen kohteliaisuuttaan.
Tapaa, jolla hän katsoi minua ripsiensä lomasta,
kun estin vetollani muutoksen.
Hän kietoi kätensä rennosti ympärilleni.
Nojasi päällään poskeeni.
Hänen hiuksensa olivat laineella.
- Tiedättekö, mitä hän yritti? - No mitä?
Hän yritti vaikuttaa ääneeni.
Hän vei minut kerran kotiin pitkän kokouksen jälkeen
ja pysäytti auton Earl Streetille.
Hän sanoi tehneensä sen, koska hän halusi suudella minua.
Totta puhuakseni, sitä minäkin halusin,
mutta olisin pettänyt puolueohjelman ja äänestäjäni.
- Mitä te teitte? - Jarrutin.
- Mitä? - Jatkoin puhumista.
Puhuin perustuslaista, oikeuksista, runoudesta, mistä tahansa.
Von Schloss, von Schlotzing, von Schlumann, von Schlürmann,
von...
- Ettekö ole rakastanut sen jälkeen? - En.
- Ei enempää kaipauksia? - Ei.
- Eikö? - Se ei kuulu teille.
Minä olen kaivannut jotain siitä asti, kun te saavuitte.
Kapteeni Pringle!
- Älkää. - Miksi ei? Te ette ole natsi.
Ei kai republikaanin suuteleminen ole turmiollista?
Olen kongressin jäsen.
Niin. Tiedän nyt, miten aion äänestää ensi kerralla.
- Olen virallisella käynnillä. - Tämä on virallista.
Kuunnelkaa.
"Kuulkaa, lapset, niin kerron teille ratsastajasta nimeltä Paul Revere
"18. huhtikuuta vuonna 1875 Ei kovin moni mies
"Enää muista sitä päivää
"Hän sanoi ystävälleen: 'Jos britit nuo tänään kaupungista lähtevät
"'Lyhty kellotapuliin silloin tuo merkiksi, jonka muut näkevät
"'Lyhty, jos he menevät maitse, kaksi, jos meritse
"'Asetun odottamaan vastarannalle ja valmiina muita varoittamaan
"'Läpi Middlesexin ratsastan vaan
"'Ovat ihmiset valmiita puolustamaan... '
"Sitten hän sanoi: 'Hyvää yötä', ja hiljaisin liikkein..."
Saanko minä nyt puheenvuoron?
Se ei ole sääntöjen mukaista.
Vastalause hylätään.
Kertasimme vain Paul Revereä.
Niin tietysti.
Sinä asut täällä. Vieraat on majoitettu tänne.
Olemme perillä. Mikä on hätänä?
- Minä haluan kuolla. - Mitä?
Tämä on kamalaa. Näin ei olisi saanut käydä.
Et sinä orpokotia ole polttanut.
Suutelimme arkistossa, ei muuta.
- Minä olen varas. - Varasko?
Mitä alhaisin varas, sillä varastin toisen naisen miehen.
Niin.
Se tuomani kakku. Tyttö, joka odottaa.
Hän lähetti viestin, ja sinä ihastuit viestintuojaan.
Sellaista tapahtuu. Positiivinen ja negatiivinen kohtaavat.
- Ne törmäävät, ja pam! - Ei!
Ei pamausta.
- Meidän pitää hillitä itsemme. - Pystymmekö siihen?
Olisi viisasta olla tapaamatta.
- Niin kai. - Emme voi jatkaa tutkimusta.
- Unohdetaan se. - Ei, jatkan yksin.
- Pyydän kenraalin apua. - Älä.
Miksi ei?
Neiti Frost, kongressin jäsen, viestintuoja, kultaseni,
tulisin hulluksi, jos tietäisin, että olet täällä, enkä näe sinua.
Pysykäämme lujina.
Suhteeni Dustyyn ei ole vakava. Koululaisen ihastusta vain.
- Minulla on syyllinen olo. - Minä en ole kihloissa.
En ole luvannut mitään.
Tytön sydän murtuisi. Hänen isänsä ratkaisi 4. vaalipiirin tuloksen.
Hänen sydämensä ei murru. Hän on huikentelevainen.
Hän on ehtinyt kihlata tällä välin jo neljä miestä.
Yksi heistä oli viljakauppias.
Se mies olisi hyvä elättäjä.
En tiedä edes etunimeäsi, kongressin kultaseni.
Phoebe.
Eikö ole naurettava nimi?
Ei yhtään.
Annatko hyvänyön suukon, Phoebe?
Hyvää yötä.
Hyvää huomenta.
Hyvää iltaa.
Hyvänen aika.
- Neiti Frost. - Missä te olitte?
- Olimme huolissamme. - Istutteko seuraamme?
Voinko olla avuksi?
Ette mitenkään.
- Hans Otto Birgel. - Emme löytäneet muuta, herra eversti.
Muut valokuvat eivät ole yhtä selviä.
Komea herrarodun edustaja. Hän ei varmasti kiduttanut ketään.
Ei ennen kuin hänen koiransa oli saanut kylläkseen.
Sotapoliisit pitäkööt naisen mielessään.
Teetä sata kopiota ja jaa ne tarkan kuvauksen kera.
Selvä.
Ansaan pitää laittaa sopivaa juustoa.
Mies tarttuu syöttiin varmasti.
Toivotaan niin.
Sisään.
- Pyysitte minua tulemaan. - Kyllä, neiti.
- Siinä kaikki. - Selvä, sir.
- Miten tutkimukset sujuvat? - Mitä?
- Tutkimukset. - Hyvin.
- Edistyvätkö ne? - Hitaasti. Miten niin?
Taisitte samalla kadottaa jotain.
- Minäkö? - Tämähän on teidän.
Kyllä, kiitos. Minun pitää hankkia hiusneuloja.
Berliinissä on tuulista, varsinkin öisin.
Voin selittää koko jutun helposti.
Te ette kylläkään voi heittää ensimmäistä kiveä, eversti Plummer.
- Anteeksi mitä? - Te olette röyhkeä.
- Olenko? - Tuo on pöydällänne.
Mikä?
Tiedän kaiken nopeasta vauhdista ja siitä, että sodan loputtua
ei voikaan pysähtyä noin vain.
Arvostelukykykin on keksitty.
- Mikä arvostelukyky? - Onko tämä perheenne?
Kyllä, ja kotimme Indianassa.
- Kauanko olette ollut naimisissa? - 22 vuotta.
Voi ei. Teidän olisi parasta kutsua vaimonne tänne.
Hän ei voi tulla. Odotamme lasta.
- Lastako? - Tai siis, vanhin tyttäremme odottaa.
Ymmärrän nuorukaisen kiusaukset, mutta että isoisä...
Teidän pitäisi korjata jarrunne, eversti Plummer.
Tiedän nyt, John.
Hyvää huomenta.
- Sain sen selville. - Minkä?
Hänellä on naisen kuvakin.
Everstillä.
- Sen naisen kuva. - Mitä?
Minkä takia?
Hän haluaa katsella kuvaa koko ajan.
Se on varmasti erehdys. Ehkä kuva vain näyttää siltä naiselta.
Puhunko tästä kenraalille?
Se ei ole tarpeen.
Anteeksi. Tutkimustoimisto, kapteeni Pringle puhelimessa.
- Kuka? - Mitä on tapahtunut, Johnny?
Mikset tullut eilen? Minä odotin.
Kuunteletko sinä?
Totta kai, luutnantti... Forrestal.
Huoltopäällikkömme.
Anteeksi, etten ehtinyt tulla. Minulla riittää kiireitä.
Mitä nyt, Johnny? Erika tässä. Tuollaista puhetta...
Kai te ymmärrätte tilanteen, luutnantti?
En aina ymmärrä, miten hän pääsi upseeriksi.
Onko joku seurassasi?
Osuitte oikeaan.
Onko hän laivastoministerin poika? Haluan puhua hänelle.
Ei, tämä on eri Forrestal, joka ei ole sukua.
Järjestän tapaamisen heti, kun se vain on mahdollista.
Voimme joutua tapaamaan työajan ulkopuolella.
- Minulla on sinua ikävä. Rakastan sinua. - Pidän sen mielessä.
Kuulemiin.
Mukava poika. Olimme yhtä aikaa alokaskurssilla.
Mitä minä everstille teen?
- En tiedä. - Voisiko hän saada siirron Japaniin?
Enpä usko. Tokion Ruusu lähettää siellä propagandaa.
- Mitä ehdotat? - Mitäkö ehdotan?
- Mitäkö? Tule. - Minne me menemme?
Hoida asiat, Brent. En palaa tänään.
Minne viet minut? Meidän piti tavata kenraali.
Et halua tavata kenraalia vaan minut. Minä haluan tavata sinut.
Niin vähän aikaa, niin paljon asiaa. Ei tuhlata hetkeäkään.
- Tutkimukseni... - Hoidan sen lähtösi jälkeen.
Lähetän sinulle raportin.
Nämä päivät kuuluvat meille. Meillä ei ole enempää.
Senkin kauhea mies.
Lähdetään ajelulle Wannseehen.
Siellä on vihreää. Tiedän paikan, joka näyttää Mississippin rannoilta.
Mennään vain.
Tule, Johnny.
- Pian nyt. - Hei.
Kaksi vuorokautta. Mitä mein kleiner Liebling on puuhannut?
Hän on liehitellyt verikoiria.
Miten sen naisen kanssa sujuu?
- Lhan hyvin. Olemme kihloissa. - Mitä?
Parempi se kuin kaulani katkaisu.
- En tiennyt, että olit niin syvällä. - Mitä tarkoitat?
Mikset kertonut ystävästäsi Birgelistä?
- Hän on kuollut. - Hitler suuteli kättäsi.
Kai steriloit sen käden.
Hänen viiksensä näyttivät myrkyllisiltä.
Älä sano noin.
Miten? Miten harras natsi sinä oikein olit?
Mitä väliä naisen poliittisilla mieltymyksillä on?
Nainen valitsee muodikkaan aatteen ja vaihtaa sen vuodenajan mukaan.
Niin, viime vuonna hakaristi oli kovasti muotia.
Tänä vuonna punavalkosininen strutsinsulka.
Ensi vuonna ehkä sirppi ja vasara.
Emme saa puhua toisillemme ilkeitä.
Oletko kihloissa vain siihen asti, kun hän lähtee pois?
Mitä muutakaan?
- Rakastan sinua kovasti. - Niinkö?
Olet ainoa mies, jonka haluan vihille.
Sepä mukavaa.
Haluan mukaasi Amerikkaan. Haluan käydä Vapaudenpatsaassa.
Haluat varmaan Fort Knoxin kellariin.
Haluan sinne, missä sinä olet.
Voin kuvitella sinut lowassa farkut jalassasi
ja heinäkärryissä istumassa.
Se olisi ihanaa.
Varo vähän. Nyt on äitienpäivä.
Lopeta, senkin vaalea liekinheittäjä.
Käskin lopettaa.
Suutelitko sitä kongressin jäsentä?
Totta kai.
- Suuteliko hän sinua? - Miksi tuollaista kysyt?
Se on tärkeä kysymys. Mitä te teette, kun olette kahden?
Istumme käsi kädessä
ja vihellämme Shine On Harvest Moonia.
- Mikä noin naurattaa? - Käsi kädessä...
Mukavat ihmiset tekevät sellaista.
Amerikkalaiset ovat niin naiiveja.
Niin olemme. Mitä sitten?
Se hassu nainen, jonka kasvot ovat kuin kuurattu keittiön lattia.
Niinkö?
Sain Venäjän puolelta vodkaa, ja levysoitinkin on korjattu.
- Haluatko kuunnella musiikkia? - En.
- Kiitos, mutta en halua. - Lähdetkö sinä?
- Minulla on aikainen herätys. - Tuletko huomenna käymään?
Kyllä kai, olenhan rautainen kaveri.
Terve.
Neiti Frost.
- Teitä odotetaan. - Illallinen odottaa.
- Kutsuitteko minua? - Kello on pian kahdeksan.
Aiomme syödä upseerimessissä.
Aioin viettää rauhallisen illan.
Onko teillä huono olo?
Olen kunnossa. Päätäni vain särkee.
Pyydättehän everstiltä anteeksi.
- Tottahan toki. - Haluaisitteko voileivän?
Juustoa, kanaa tai kinkkua?
Kaikki kelpaa, kiitos vain. Hyvää illanjatkoa.
Ehkä häntä ei pitäisi jättää yksin.
Ehkä häneltä pitäisi mitata kuume. Berliinissä on lavantautia.
Iltaa. Tulin neiti Frostia tapaamaan.
Menkää sisään. Me lähdemme ulos.
Cupido on tainnut sekaantua asiaan.
Ei neiti Frostin tapauksessa. Nuolet eivät lävistä terästä.
Phoebe...
Minä tulen, John.
Kappas.
- Näytänkö hyvältä? - Mistä sinä tuon sait?
- Brandenburgin portilta. - Mustasta pörssistäkö?
Kyllä. Halusin vain huulipunan ja jotakin kulmakarvojani varten,
mutta sillä naisella oli tämä mukanaan.
Sain tämän kirjoituskoneellani.
Kengät maksoivat neljä värinauhaa.
- Herttinen sentään. - Älä toru minua.
Minun oli pakko saada nämä.
Nyt on viimeinen iltamme. Halusin näyttää sievältä, mutta näytän kamalalta.
Tämä on kuin sirkusteltta, joka suree kuollutta norsua.
- Eikä ole. - En ole sokea.
Yritin korjata tämän. Taidan käydä vaihtamassa kävelypuvun.
Kaula-aukko on korkealla. Onko tämä poolokaulus?
Se oli aika matalalla, joten nostin sitä.
No niin nostit.
Otetaan tämä neula pois, sillä se on vain tiellä,
ja laitetaan se tänne taakse.
Mekko näytti kauniilta.
Lopeta. Pukeuduit minua varten, ja minusta sinä näytät kauniilta.
Missä olet oppinut näin paljon naisten vaatteista?
Äitini käytti naisten vaatteita.
Sinä olet aivan ihana, John. Tiesitkös sen?
En väittele kongressin jäsenen kanssa.
Sinulla on liikaa huulipunaa.
- Onko? - Pysy paikallasi.
No nyt näyttää hyvältä.
Unohdimme turkkisi.
Yllätät koko upseerimessin.
- En halua mennä sinne. - Minne sitten?
Johonkin tavalliseen paikkaan.
Berliinissäkö?
Siihen paikkaan, missä se laulaja... Tiedäthän sen paikan.
- Et sinä sinne halua. - Haluanpas.
Haluan iloiseen paikkaan, jossa on musiikkia.
Haluatko ostaa vähän käytettyjä illuusioita
Vanhoja
Ne olivat kauniita illuusioita jotka korkealle kurottivat
Hiekalle rakennettuja
Niissä oli paratiisin makua
Taikaa jota ei voi selittää
Tässä hullussa paratiisissa
Olet rakastunut tuskaan
Haluatko ostaa vähän käytettyjä illuusioita
Ne ovat kuin uusia
Romanttisia illuusioita
Ja ne kaikki koskevat sinua
Voisin myydä ne pennillä
Ne ovat sieviä matkamuistoja
Vie ihanat illuusioni
Jotkut naurusta
Jotkut kyyneleistä
- Tämä pullo on ontto. - Baari ansaitsee siten.
Kongressin pitäisi tutkia asiaa.
- Kannatetaan. - Tutkitaan ensin toinenkin pullo.
Lisää samppanjaa.
Tartu käteeni, John.
Totta kai.
Olen onnellinen. Olen taivaassa.
En ollut aiemmin onneton,
mutta olin tuuliajolla.
Olin tuuliajolla keskellä harmaata merta.
Se voi ruveta äkkiä pelottamaan.
Silloin tarvitaan toinen ääni. Sydämen voi nostaa mastoon ja odottaa.
Ketään ei näy, vain harmaita aaltoja.
Sydän muuttuu risaiseksi yötuulten ja sateiden takia.
Silloin sydämen rippeet voi laskea alas ja tyytyä...
Yhtäkkiä jostakin ilmestyy toinen vene,
valkoiset purjeet taivaanrannassa.
Sinulle, kaunis laivani.
Minulle tulee kurja olo, Phoebe.
Sinä olet kaunis, hauska ja kiltti.
Lopeta. En ole niin hyvä. Saat vielä joskus tietää...
Veneeksi sinä puhut paljon.
Meidän maljamme.
Haluatko ostaa vähän käytettyjä illuusioita
Ne ovat kuin uusia
Romanttisia illuusioita
Ja ne kaikki koskevat sinua
Voisin myydä ne pennillä
Ne ovat sieviä matkamuistoja
Vie ihanat illuusioni
Jotkut rakkaudesta
Jotkut kyyneleistä
- Hyvää iltaa. - Saanko istua?
- Pyydä hänelle lasi. - Ei, kiitos.
Katsohan keittiön lattiaa.
- Mitä? - Aikamoinen muutos.
Tuo puku. Onko se lowasta?
Ei, Berliinistä. Pidättekö siitä?
Se on upea, mutta se on takaperin. Ja tuo kampaus.
Onko leteissänne kengännauhat?
- Pidän niistä. - Hän pitää niistä.
En olisi saanut mainita kulmakarvoja. Kasvot näyttävät nyt vinoilta.
Pianisti etsii teitä, neiti von Schlütow.
Oletteko edistynyt sen miehen etsinnöissä?
- Kenen? - Minun mieheni.
Vähän, mutta etsinnät lykkääntyivät erään toisen miehen takia.
Katsokaa. Eikö hän olekin komea?
Älä, Phoebe. Hän kiusoittelee minua aina.
- Hän ei ole kaunis, mutta komea kyllä. - Milloin lähdette Berliinistä?
- Huomenna. Tämä on viimeinen iltamme. - Harmi.
Hän ei tiedä pääsevänsä mukaan.
- Minäkö? - Puhuin kenraalille.
- Sen piti olla yllätys. - Se on sitä.
- En voi lähteä. - Kyllä voit.
Hän ei ole ollut lomalla neljään vuoteen.
Tämä on täydellinen yllätys. Minulla ei ollut aavistustakaan...
Eikö ole seuraavan laulunne vuoro?
En laula tänään enempää.
Saisinko amerikkalaisen savukkeen?
Pringle! Eversti etsii sinua, John.
Hän huutaa kurkku suorana.
Hänen silmänsä verestävät raivosta.
- Mitä hän haluaa? - En tiedä. Mene käymään siellä.
Lasku!
Mene, minä hoidan laskun.
- Vien sinut samalla. - Minä vien neiti Frostin kotiin. Mene.
Miksi lähdet? Täällä on mukavaa.
- Minun on pakko mennä. - Kiellän sinua lähtemästä.
- Olen armeijassa. - En halua, että menet.
Minun pitää mennä.
Hyvä on, mutta osoitat kongressille halveksuntaa.
Pidä hänestä huolta. Hei sitten.
Näkemiin, Fräulein von Schlütow.
- Paljonko? - Ei, talo tarjoaa.
- Kiitos. Oletteko valmis, neiti Frost? - Älä nyt. Juo samppanjaa.
Toinen pullo.
Istu alas.
En saisi olla tällaisessa paikassa.
Tähdet ovat taivaalla kirkkaat
Keskellä Texasia
Preerian taivas on avara ja korkea
Keskellä Texasia
Salvian kukka on kuin hajuvettä
Keskellä Texasia
Se muistuttaa minua rakkaastani
Keskellä Texasia
Tunnetteko te lowan laulun?
- Missä se lowa on? - Yhdysvalloissa, hupsu.
- Mistä asti? - Vuodesta 1846.
Lhanko totta?
- Haluatko soittaa sen? - Soitamme sen, mutta emme pidä siitä.
- Kampanjalauluni. - Laulakaa se.
- En. - Teidän täytyy, sillä pyysitte sitä.
Ehkä joku pelastaa teidät taas tuuliajolta. Laulakaa toki.
Ioway, loway
Maata riittämiin, iloa kaikkialla
Me olemme lowasta
Siellä maissi korkeaksi kasvaa
Lennä pois, lowa
Maata riittämiin, iloa kaikkialla
Me olemme lowasta
Siellä maissi korkeaksi kasvaa
Laulakaa yhdessä!
Me olemme lowasta
Maata riittämiin, iloa kaikkialla
Me olemme lowasta
Siellä maissi korkeaksi kasvaa
Tämä on ratsia. Sotilashenkilöiden pitää näyttää paperinsa.
Sinä siellä.
Voisitko...
Minne me menemme?
Sievä hattu. Haluan kokeilla.
Mitä nyt? Minne me olemme menossa?
- Poliisiasemalle. Tämä on ratsia. - Mikä?
- Ratsia. Näitä on joka toinen viikko. - Naurettavaa.
Paperimme tarkistetaan.
Saksalaisilla pitää olla paperit mukana.
En ole saksalainen, joten he eivät...
Eivät tietenkään. Teidän ei tarvitse alistua siihen.
Kertokaa nimenne, niin he pyytävät anteeksi ja päästävät teidät kotiin.
Onko se silti hyvä ajatus?
Minkälaisen vaikutuksen se tekee saksalaisiin?
Yhdysvaltain kongressin jäsen jää kiinni Loreleissa.
Mistäköhän kunnianarvoisa neiti sai pukunsa?
Mustasta pörssistäkö?
- Haluatteko kahvia? - Ei, kiitos.
- Hyvä. Tämä on ainoa kuppini. - Niin.
Miten olisi ryyppy myrkkyjuomaa?
Se sopisi paremmin.
Teidän sota-ansionne ovat yhtä hyviä kuin kenellä tahansa täkäläisellä.
Olitte aina ensimmäisessä ryhmässä ja hoiditte työnne.
Ylititte Remagenin sillan ensimmäisen 10 miehen joukossa.
Tiedän myös, miksi teillä oli kiire.
Tiesittekö, miten hankala tämä juttu on?
En oikeastaan. Aavistin, että se oli hieman mutkikas.
Mietin joskus, onko rahanhukkaa
tuoda teille nuorukaisille 11000 pingispöytää viihdykkeeksi.
Voin kai kertoa,
että tiesimme teistä ja von Schlütowista.
Arvelinkin niin.
Armeija on luottanut siihen, että käyttäydytte tietyllä tavalla.
- Tuotitte pettymyksen. - Anteeksi.
Olette pelannut kahta peliä komitean tulon jälkeen
ja suosinut iowalaista neitiä.
Älkää sekoittako häntä tähän.
Vai niin.
Teidän palauttamistanne Yhdysvaltoihin on vaadittu.
- Kuulin siitä. - Ette tietenkään palaa.
Niin. Milloin aloitamme, sir?
Teidän pitää pysyä erossa tietystä henkilöstä.
Se sopii. Olinkin saanut jo kyllikseni.
Hetkinen. Teidän pitää pysyä erossa kongressimme jäsenestä.
Jatkakaa von Schlütowin kanssa
ja esitelkää tunteitanne julkisesti. Se on käsky.
- Kaikkea sitä. - Tiedättekö Hans Otto Birgelin?
- Erikan seuralainen. - Mies piileskelee alueellamme.
- Hänhän on kuollut. - Elossa.
Ja vihainen teidän ansiostanne.
Tiesimme hänestä, joten seurasimme neiti von Schlütowia.
Saimme kolme kirjettä käsiimme.
Joku kertoi Birgelille, että hänen tyttönsä tapailee upseeria.
Birgel on mustasukkainen ja uhkaa tappaa teidät ja neidin.
- Sepä somaa. - Palatkaa neidin luokse tunnelmoimaan.
Odottakaa Birgelin ilmestymistä.
Kunpa en olisi ylittänyt Remagenin siltaa.
Valitan, tilanne on nyt tällainen.
Hyvä on, minä menen. Haluan ensin juoda kupin kahvia.
Kupista viis. Antakaa lusikallinen jauhetta.
- Onko teillä passi mukana? - Ei ole.
Kertokaa nimenne, niin he tarkistavat sen armeijalta.
- En voi. - Miksette?
Mitä sitten vaikka saksalaiset lehdet kirjoittavat ilkeän jutun?
Uutinen ei yllä Washingtoniin.
Vain yksi ihminen voisi pelastaa teidät tältä kauheudelta.
Minä kykenisin siihen.
Ei nimiä, ei seuraamuksia.
Aivan kuin ratsiaa ei olisi ollutkaan.
Miksi tekisitte niin? Ette pidä minusta.
Ei ole kyse anteliaisuudesta. Saksalaisilla ei ole varaa siihen.
Me olemme rutiköyhiä.
Autamme toisiamme selvitäksemme.
Mitä annettavaa minulla on?
Mitä te haluatte?
Tiedättekö, mitä sanoin? Te olette maalaisserkkuni.
Se on helppoa
amerikkalaisen upseerin nimikirjoituksen avulla.
Ja te halusitte sen upseerin pään.
Mitä te oikein haluatte minulta?
Käydään asunnollani. Se on parin raunion päässä.
- En taida tulla. - Se kannattaa.
Voitte tarvita nenäliinan.
Tämä on kurjaa, mutta teidän pitää ymmärtää, mitä täällä on tapahtunut.
Meistä tuli eläimiä, joilla on vain yksi vaisto tallella.
Itsesuojeluvaisto.
Minä esimerkiksi. Olin pommien keskellä monta kertaa.
Kaikki luhistui päälleni.
Maani, omaisuuteni, aatteeni.
Jatkoin siitä huolimatta.
Vietin pommisuojissa kuukausia 5000 ihmisen seurassa.
Jatkoin elämistä.
Millaista luulette naisilla olleen, kun venäläiset tulivat?
Jatkoin elämistä.
Se oli yhtä helvettiä, kunnes löysin miehen.
Ja hänen kauttaan katon pääni päälle, työtä, ruokaa ja...
En aio luopua hänestä.
Miten tämä minuun liittyy?
Näin: Me haluamme saman miehen.
Sanoinhan, että tarvitsette nenäliinan.
Hän näytti tältä, kun tapasimme. Hän oli silloin luutnantti.
Hän kuulusteli minua.
Hänellä oli ankara, tiukka ilme,
mutta minulla oli onneksi viimeiset silkkisukkani.
Hän on mukava poika.
Älkää tuomitko häntä hänen tekojensa takia.
Hän inhosi sitä.
Hänellä oli sen takia tietenkin kurja olo.
Tehän lähdette huomenna, eikö niin?
Ei tämä nyt maailmanloppu ole. Mitään ei tapahtunut.
Hän huijasi teitä, ei muuta.
Menkää kotiin ja peskää kätenne ja huulenne...
Yhdysvalloissa riittää saippuaa.
Anteeksi. Tunnettehan rakkauden pelin.
Vanhan pelurin neuvo.
Joillakuilla on onnea, jotkut ovat kirottuja.
Heidän ei kannata edes pelata.
Ette halua nähdä häntä enää.
Piiloutukaa yläkertaan, niin voitte lähteä, kun hän on asunnossani.
Menkää. Eikö tämä jo riitä?
Järjestättekö kohtauksen?
Herrasmieheltä ei voi salata asioita, eihän?
Vielä neljä tuntia sitten olisitte paljastanut hänet
ja lähettänyt minut työleirille. Ei nyt.
Ei enää. Olette nyt yksi meistä.
Hei.
Mitä nyt? Etkö suutele pikku Schweinehundiasi?
Anteeksi, että toin sen naisen tänne. Hän on vähän kaheli.
Hän ei merkitse mitään. Hän lähtee sitä paitsi huomenna.
Anna suukko.
Anteeksi.
Vitsiniekka sanoisi kai nyt: "Tanssitaanko?"
Te ette ole vitsiniekka, kapteeni.
Olette aikamoinen tanssija.
Ja se oli aikamoinen valssi.
Hyvää yötä.
Hei, Fräulein.
Voi jukra!
Viimeksi tällainen sade kesti 11 päivää.
Osaatte lohduttaa.
Odotatte Washingtoniin pääsyä, jotta saatte esittää tuomitsevan raportin.
En aio laatia raporttia.
- Ettekö? - Tulin tänne tarkkailijana.
On tapahtunut asioita, jotka tekevät minusta jäävin.
Suhtaudutte tähän liian vakavasti.
- Ette tiedä tästä mitään. - Tiedän jonkin verran.
Olen tavallaan iloinen, että avasitte silmänne ja tutkitte asioita.
Yritämme siivota tätä sotkua. Täällä on paljon roskaa.
Kaikenlaista roskaa kasveista aina eläimiin asti.
Irtotiili voi pudota päähän, jos täällä kulkee ympäriinsä.
Lopettakaa. Kuulin jo tarpeeksi.
Anteeksi. Tunnen olevani vastuussa siitä irtotiilestä. Kapteenista.
- Älkää. - En yritä kaunistella asioita.
Saksasta ei löydy keinoja siihen,
mutta yritän silti puolustaa häntä.
- En kuuntele. - Kuunnelkaa toki.
Hän ei pääse pälkähästä noin vain.
Hän on alkanut jo maksaa teoistaan.
Ei ole mukavaa kuljeskella maalitaulu rintaan kiinnitettynä.
Jättäkää minut rauhaan, eversti.
Haluatteko lennolle luettavaa?
Tahrat eivät tulleet kyynelistä. Pesin käsiäni, kun hän pyysi antamaan tämän teille.
Laitan sen tuohon.
Sää on selkenemään päin. Lähdemme noin 20 minuutin päästä.
- Kiitos. - Selvä, sir.
Hyvät herrat, sain juuri kuulla, että seuraava lento on vasta aamulla.
Palataan siis kaupunkiin.
Valitan, neiti Frost. Joudumme odottamaan sumun hälvenemistä.
Berliinin raunioiden keskellä
Puut kukkivat aivan uudella tavalla
Joskus öisin suru mielesi valtaa
Hänen hajuvetensä huomisen lupaa
Silloin viimein kai jo tajuat
Menneisyyden aaveet eivät palaa
Uusi kevät nyt jo koittaa
Berliinin raunioista
Berliinin raunioiden keskellä
Puut kukkivat aivan uudella tavalla
Hans Otto Birgel.
Berliinin raunioiden keskellä
Puut kukkivat aivan uudella tavalla
Joskus öisin suru mielesi valtaa
Hänen hajuvetensä huomisen lupaa
Silloin viimein kai jo tajuat
Menneisyyden aaveet eivät palaa
Uusi kevät nyt jo koittaa
Berliinin raunioista
Seurasimme häntä koko päivän, kunnes kello viiden varjo ilmestyi.
- Nainen olikin Hermann. - Hitto vie.
Sinä se osaat tarinoida.
Entäs tämä? Hans Otto Birgel.
Tärkeä Gestapon mies, joka piileskelee.
Tiedämme vain, että hän ikävöi vanhaa naisystäväänsä,
joka laulaa yökerhossa USA: N alueella.
Birgel epäilee naista suhteesta, joten hän tulee piilostaan.
Hän viivyttelee liikaa,
joten nopeutamme asioita amerikkalaisen upseerin avulla.
Mies on kapteeni.
Siitä tulee vielä hyvä juttu sunnuntainumeroon.
Rakkauskomento.
Juttu menee näin. Tehtävä ei kiinnosta kapteenia,
sillä hän ehti rakastua toiseen naiseen.
Tiedättehän, miten lehdet liioittelevat.
Entä se juttu Göringin selliin joutuneesta myrkystä?
Siellä oli kaksi siivoojaa...
Anteeksi, teidän pitää pysähtyä. Pidämme tien auki ambulanssille.
- Mistä on kyse? - Loreleissa riehuttiin.
- Birgel ilmestyi. Siellä ammuttiin. - Kehen osui?
- En tiedä. Olimme ulkona. - Suokaa anteeksi.
Haluatte ehkä mukaan, neiti.
Kaksi luotia suoraan päin naamaa.
Ei.
- Hänellä olikin ruma naama. - Eikä ollut.
Hän oli kelvoton mies, joten minua tämä ei haittaa.
Ei huumorintajua.
Pidä hänestä huolta.
- Siivotkaa paikat. - Selvä.
Nostakaa hänet pöydälle ennen kuin venakot alkavat heitellä häntä ilmaan.
Menkää kotiinne.
Hajaantukaa nyt. Antaa soittaa.
Minne te viette minut?
Sinulla on von treffit viiden miljoonan tiilen kanssa.
Paperin mukaan olen valkoisella listalla.
Tiedämme, miten pääsit listalle.
Se paperi ei ole minkään arvoinen.
Te ette nyt ymmärrä. Tämä on erehdys.
Osa erehdyksestä vietiin juuri ruumishuoneelle.
- Kysykää kapteeni Pringleltä. - Unohda hänet.
Miten voisin unohtaa? Hän on mukava. Minulla on häntä ikävä.
- Kerro se hänelle. - Ei käy.
Ei suklaata eikä savukkeita.
Ankeaa.
Oletteko te se ihana eversti Plummer?
Olen, mutta yleensä minua sanotaan suloiseksi.
Voinko käväistä luonanne huomenna,
kun teillä ei ole kiireitä?
Neiti von Schlütow, minusta tuli tänään isoisä.
Ei siis höpsötellä.
Pitäkää hyvänänne.
Voinko käydä vaihtamassa vaatteeni?
Kyllä kai.
Tulkaa, pojat.
Loppuiko sade jo?
Kannattehan minut lätäköiden yli.
Pitäkää heitä silmällä.
Ilman muuta, sir.
- Pidä sinä heitä silmällä. - Se hoituu.
Naamaasi osui kuulemma kaksi luotia.
Olisi pitänyt osua. Pyydän kaikkea anteeksi.
- Paitsi yhteistä aikaamme. - Ota tuo pois.
Minulla riittää pian päänsärkyjä, joten saat olla särkylääkkeeni.
Sepä mukavaa. Entä minun päänsärkyni?
Sinä olet menossa kotiin.
Toivut, kunhan kiinnität istuinvyösi.
Minä rakastan sinua, John.
Etkä rakasta. Minä olen huijari.
Sinä tarvitset miehen, jonka voit viedä vihille.
Elikkä?
Ei, minä en ole naimisiin menevää tyyppiä.
Tarvitset arvokkaan miehen; senaattorin, korkean oikeuden tuomarin,
jonkun... vaikka Smithsonian-instituutista.
Tiedän, kenet haluan.
Et minua. Minähän olen lurjus.
Paperitkin todistavat sen.
Kuuntele...
"Kuulkaa, lapset, niin kerron teille ratsastajasta nimeltä Paul Revere
"18. huhtikuuta vuonna 1875 Ei kovin moni mies..."
LOPPU
Finnish